Problemet med reflektioner är att de flesta visar sanningen.
Gud korade mig till kung. Ändå blir jag ständigt underminerad.
Än ser de er inte för den ni är.
Det kommer de att göra.
Vad vill ni mig, Montcourt?
I störtregn söker man skydd under det största trädet.
I norr är ingen starkare, ingen mäktigare...
...ingen mer bestämd än den mäktiga eken, Kassel.
Jag flyr denna kungliga syndaflod och behöver skydd, Ers höghet.
Jag är er tjänare.
Tjänare...
Här ser ni konsekvenserna av kunglighetens gudomliga rätt.
Detta är er kungs nya ordning. En adelsmans värdighet urholkas-
-och hans namn besudlas, trots att hans ätt format nationen.
Förr var vi säkra på vår ställning-
-men nu måste vi bevisa vårt värde.
Nu säger kungen: "Jag är Frankrike!" Men det är vi som är Frankrike.
Vår vän Montcourts situation är en tydlig signal.
Men kungen ska få sitt svar.
Kungen är som besatt över sitt paradis i skogen.
Han ser inget annat. Han har glömt vilka som skapade det här landet.
Om vi punkterar det här projektet besinnar han sig kanske.
Versailles blir åter en vildmark. Kungen återvänder till Paris-
-och vi till våra ägor och gamla liv.
En i högsta grad ädel sak.
Avser ni att med våld övertala kungen?
Han har förlorat förståndet.
Frankrikes framtid tillhör adeln.
Önskar ni mitt beskydd, Montcourt?
Jag tjänar Ers nåd med mitt liv.
Det stämmer bra.
-Vad för slags människa är jag? -Ers Majestät?
-Är jag barmhärtig? -När ni så önskar.
-Hämdlysten? -När så krävs.
-Så jag är allt, för alla? -I lika delar, undantagslöst.
-Som kung. Jag frågar som människa. -Vi kan inte skilja dem åt.
När jag skickar ut min bror i krig gör jag det som kung.
Om han dör, så sörjer jag som människa.
Det är som människa jag finner nåd inför andra, inte som kung.
-Ni står alltid väl hos oss. -Även hos Montcourt?
En kung ogillas lika mycket för goda gärningar som för onda.
-Rocken klär er, Ers Majestät. -Jag gillar inte den här spegeln.
-Ser man på! -Ers Majestät!
-Min käre Rohan, du är tillbaka! -Jag gör alltid som ni säger.
-Jag har saknat er. -Och jag dig.
Kvinnorna här är vackrare än jag kan minnas.
Minnet sviker dig. Du börjar bli gammal.
-Jag kan bara vara mig själv. -Det visste jag redan.
Men jag har sonat mina brott och står nu till er tjänst.
-Jag såg planerna för stallbyggnaden. -Och?
Antingen kommer vi att jaga väldigt intensivt...
...eller så har du för avsikt att bygga något annorlunda.
-Ett palats, måhända? -En stad!
Jag önskar er lycka till.
Frankrike tackar er.
-Hur mår min drottning? -Betydligt bättre, tack.
Byt kläder. Sorgetiden är över.
-Du ska återuppta dina plikter. -Jag gör som du säger.
Vi väntar en gäst. Ta hand om dem personligen.
Överös dem med din sedvanliga värme och älskvärdhet.
Vem är denna person så att jag kan förbereda mig?
-Prins Aniaba. -Du har mitt ord.
Det litar jag på.
Ers Majestät, om ni tillåter...
Jag tror att Hennes Majestät har träffat besökaren förr.
Ja, i Paris.
Varför väljer ni då att återigen föra samman drottningen-
-med honom i ett privat möte?
Afrika är ännu oåtkomligt för oss-
-men prins Aniaba kan ge oss nyckeln.
Vi har lärt oss av missionärer vid Senegalfloden-
-att dessa områden rymmer en makalös rikedom.
Dess invånare och handelsvägar utgör grunden för vår framtid-
-och kommer att finansiera tusen krig, hundra palats...
-Då måste vi vinna Afrika. -Fråga är bara hur.
Och drottningen?
Hon hjälper oss.
-Vad tycks? -Jag har ju själv klätt dig.
På tal om det, vem slänger en dvärg i ett avloppsrör?
Han gjorde det kanske själv. Eller tröttnade drottningen på honom?
Han försökte kanske laga kungens fontäner-
-och tryckte in sig själv som en kork för att sen dyka upp helt oväntat.
Du har för mycket fritid. Du borde följa med till fronten.
Bjuder du in mig till krig?
Så romantiskt. Är du från vettet?
Inte vilket krig som helst. Mitt krig.
Din bror gör aldrig som han säger. Så hoppas inte på för mycket.
Men om du åker, så stannar jag här och slår vakt om din plats vid hovet.
Säger du det?
Så generöst av dig att slå vakt om min plats!
-Du är väldigt stilig. -Det har jag redan sagt.
Har du hört något?
Inte än.
Bontemps! Bontemps!
Jag har svärd, rustning och en häst.
Varför dröjer det så? När drar jag i krig?
-Kungen har inte bestämt datumet. -Vad ska jag göra fram till dess?
-Han skickar kanske er istället. -Det vore mig ett nöje.
Tror ni att han inte ser er för den ni är?
Nog ser han mig. Och njuter av det. Det är det som skiljer oss åt.
När er make är borta vet jag var jag hittar er.
-Kommer ni hit öppnar jag inte. -Naturligtvis.
Jag skulle söka er här lika lite som jag söker kungen hos drottningen.
Jag vet att ni gillar att simma.
Ni är kanske i badhuset, exempelvis.
Det sägs vara väldigt populärt bland unga som älskar naturen.
Ni har blivit varnad.
Det blir jag ständigt, hjärtat.
Tjusig byggnad!
Kungens ärade gäster. Aniaba, prins av Assinie.
Son till kungen av Eguafo, arvtagare till Elfenbenskusten-
-och Himlens konung.
Min bror - Kobina.
Prins Aniaba, ni följer med mig.
Er bror följer med monsieur Marchal.
Och mina vänner?
De kan njuta av kungens gästfrihet.
Det är så vackert, tack!
Så stilig!
Hur kan han vara stilig när han är svart?
-Hur kan han inte vara det? -Du är så konstig.
Det sägs flyta guld i hans lands floder.
Hur långt borta är träden?
Ers Majestät, det är gjort. Prins Aniaba är lagom illa till mods.
Bra, låt honom vänta.
Mina goda vänner Parthenay är på väg hit från sitt gods.
-Kommer lilla Françoise? -Med make och familj.
Släkten Parthenay är väl ansedd söderut.
De kommer hit för att visa upp sina adelsprivilegier.
Se till att tidningen skriver om det. Vi kunde även slå en medalj, Colbert.
Vi kan ana stora saker för framtiden.
"Adlig ätt från södra Frankrike visar upp sina adelsprivilegier."
"Kungen tar emot adelsprivilegier från södra Frankrikes adelsätter."
Det där är mycket skit!
Men bara den finaste skiten från kungens hästar i Louvren.
Jag...
Berätta. Vad har du på hjärtat?
På vägen tillbaka stötte jag på en äldre man som grillade en råtta.
-Jag tog honom för luffare, men så... -Kände du igen honom?
Från er faders hov. Han slogs mot honom.
Under upproret?
-Ja, och om de hade lyckats... -Så hade ni varit död.
En dag vill jag gärna höra mer om min far.
God dag, prins Aniaba.
God dag, Ers Höghet.
Det gläder mig att se er igen.
Vad är det? Du darrar.
Av flera anledningar. Er, oss, honom, Chevalier...
Får Chevalier dig att darra?
Han skrämmer mig. Hans sätt att se på mig...
...hans sätt ett prata om er och min man...
Minns du när du var 16?
Du trampade på en ros. Din fot började blöda.
Ni kysste mina tår.
-Fick jag smärtan att försvinna? -På ett ögonblick.
Inget har förändrats. Det kommer det aldrig att göra.
Ni skyddar mig nu. Men när jag är ensam...
Du behöver inte oroa dig...
...när det gäller Chevalier eller din man.
-Jag är din skyddshamn. -Skyddar ni mig från vågorna?
-Även när de väller in över oss. -Även när tidvattnet tar mig.
Han är redo att ta emot er.
Vill ni vara så god att följa med?
Prins Aniaba av Assinie, välkommen till mitt hov.
Versailles är vackrare än jag kunde föreställa mig.
Låt mig presentera min bror Filip, hertig av Orléans-
-hans hustru, Henrietta av England, Colbert, min kabinettschef-
-mademoiselle de la Vallière...
Och ni har redan träffat min hustru.
När jag en gång ordnade fest här fanns inte plats för gästerna.
De flesta fick bo inne i stan.
Så jag låter nu bygga drygt 400 lägenheter.
Var är arbetarna?
De ägnar sig just nu åt att planera en synnerligen riskabel etapp.
Vi kan återvända i morgon för att se dem i arbete.
-Berätta om Afrikas länder. -När inleder vi förhandlingarna?
-I Frankrike går det annorlunda till. -Jag har kanske begått ett misstag.
Jag borde kanske prata med holländare, spanjorer, engelsmän...
De är alla intresserade.
-Njuter ni inte av vår gästfrihet? -Den är frikostig.
Mer kommer, som ni ska se i kväll.
-Vad händer då? -Då ska jag sitta ner med er.
Jag har ingen förklaring till det. Jag beklagar, monsieur Marchal.
Halva leveransen har gått förlorad. Och fyra män är döda.
Kungen saknar guld, marmor, sten och vin.
Jag börjar se ett mönster.
Intryck är allt. Allt!
Är det förstått? Har någon av er lyssnat på det jag säger?
Han är gäst här, och hans klädsel uppvisar större prakt än mitt palats.
En materialleverans försvann på vägen och männen kan inte arbeta.
-Försvann? Flydde den in i skogen? -Det finns tjuvar på vägarna här.
Skulle det röra sig om ett rån? Det är organiserat sabotage!
Ju mer vi bygger, desto mer behöver vi transportera hit-
-och därmed ökar risken för dessa händelser.
Dessa händelser sätts i system och plötsligt står nationen i lågor.
Kungens väg är okränkbar!
Det är helig mark! Skyddad!
Och om den inte skyddas riskerar vårt land upplösning.
Detta är en krigsförklaring.
Jag tar mina män till vägarna och ställer ut posteringar.
Vänta!
Säger ni emot Hans Majestät?
Vi har inte män så det räcker.
Att skydda kungen är vår prioritet. Jag tar hand om vägarna.
Se till att männen är kapabla. De är mina ögon och öron.
Mitt namn är madam de Beauvais.
Er mor har skickat mig. Jag är er nya privatlärare.
Vad ska ni lära mig, madam?
Kalla mig Catherine.
Ska jag beordra arbetarna att återvända till byggställningarna?
Ja, naturligtvis.
Även om de bara låtsas arbeta.
Var är min bror?
Vår besökare har inspirerat mig. Jag behöver mer färg.
Hur klär man sig för krig?
-Den lila eller den röda? -Den röda givetvis.
-Jag gillar lila. -Jag med. Därför sa jag röd.
Filip, när du lämnar oss, se till att komma tillbaka.
-Det kan jag inte lova. -Säg det bara.
Om jag dör, blir ditt liv så mycket enklare.
Mina problem kommer aldrig att lösas. Det vet du.
Och jag föredrar att du inte dör.
-Du säger de vänligaste saker. -Jag menar det.
Ända sedan vi var små har jag drömt om krig.
Och du har drömt om min bror.
Tänk vilken tur vi har.
En dag får vi båda kanske se våra drömmar uppfyllda.
Vi må ha krig, vi må ha prakt. Men vi kan inte ha bägge delarna.
Då måste det bli krig.
Alla omkring er kommer att le och vara tillmötesgående-
-men de vill alla se er gå under.
Ni är vår framtids kung.
Frågan är: Vad för sorts kung är ni?
Du drömmer om ett paradis...
...men du måste själv skapa det.
Jag har klätt mig så här sedan tre månaders ålder-
-för att inte vara molnet som skymmer solen.
Vi ber dig, O Herre, att guida våra böner och handlingar
genom din gudomliga inspiration och hjälpa oss utföra dem.
Så att vårt arbete alltid utgår från dig
och genom dig fullbordas.
I Herren vår skapares namn, amen.
Om jag påbörjar min avfärd får jag kanske din tillåtelse.
Ni har nog välsignat mig nog. Tack.
-Jag förstår inte. -Jag väntar på din order, min bror.
När jag inte länge står ut med väntan vänder jag mig till Gud.
Vem av dem är du?
Jag är nog hästen. Det är vad folk säger.
Ville du ha ett allvarligt svar?
Håll dig alltid nära din livvakt. Du ger dig av i dag.
Jag kommer att skänka dig ära.
Må Gud skydda dig och se till att du återvänder helskinnad.
Så gå, skynda till henne.
Du har min välsignelse.
Gud vet att du knappast behöver en präst för det.
Sophie, min kära. Kan du hjälpa mig?
-Ett moralisk dilemma. -Jag ska göra mitt bästa.
Om en person som jag avgudar knullar en annan utan min tillåtelse-
-är det då inte bara rätt att jag knullar efter eget behag?
Jag konsulterade biskop Bossuet men han var högst ovillig att svara.
-Hon vet vad hon tycker i frågan! -Sluta retas!
Vi borde skatta oss lyckliga. Så många familjer har kastats ut.
De hade ingen som kunde bekräfta deras ställning.
Det här är lagarna som vi nu måste följa.
Vi har åtminstone vår Chevalier.
Varför denna vänlighet?
Min egen dåraktighet. Jag vet att du kommer att svika oss.
Givetvis. Men jag ska ta hand om er i all denna dårskap.
Det gäller särskilt dig, min sköna.
Sophie! Kom hit!
Ge mig mursleven!
Det är för tjockt. Spä ut det.
-Sophie, hon heter Sophie. -Har du dödslängtan?
Det är väl bättre att dö för nåt man tror på?
Vad hette du, sa du?
-Benoit, min herre. -Jacques.
-Vad gör en trädgårdsmästare här? -Utsikten låter mig se trädgården.
-Och flickorna som vandrar i den. -Tänk på vad du säger och gör.
-Tänk på framtiden. -Det är det jag gör.
Om släkten Parthenay visar sig så betydelsefull som jag tror-
-så hoppas jag att deras besök kan få södern att följa deras exempel.
-Vilka delar är då kvar? -Norra och östra.
-Vem motarbetar mig där? -Hertigen av Kassel, såvitt jag vet.
Han har stort inflytande. Många står i skuld till honom-
-och hans släkt har verkat där sedan tidernas begynnelse.
Han är hörnstenen. Avlägsnar vi honom så faller hela bygget.
Om inte, så faller vi.
Han bryr sig inte om våra brev. Vi har inte fått svar.
Skicka honom en gåva. Mitt porträtt. Och en order om att följa lagen.
Han ska verifiera sin adelstitel eller drabbas av konsekvenserna.
Ett bud från kungen.
Med gåvor.
Så vänligt. Önskas lite champagne?
Ludvig den store kräver att ni inställer er vid hovet.
Ni uppmanas lägga fram bevis för er adliga börd.
Låt mig varna dig, Kobina.
Kungen har ordnat med fest för oss men vi är inte här för att roa oss.
Det enda jag bryr mig om är att vi kommer härifrån levande.
Chevalier har större inflytande än jag först trodde...
...men dessa kammare är mindre.
Vet du vad jag gillar mest med att vara här?
Ljudet. Hovets liv och rörelse.
Hur ser jag ut?
Du kan inte gå ut i den där!
Mamma, överdriv inte!
Överdriv? Det här är ingen lek.
Jag ser bara till att det är du som fångar kungens blick.
Se in i spegeln. Vad ser du?
Jag ser mig själv.
Detta är ingen tid för kvinnor. Det är männens tid.
Men även den visaste av kungar kan förledas av någon så vacker.
Du blir kanske aldrig drottning men med den här kan du leva som en.
Jag tycker att du är vackrast av dem alla.
Lycka till, allihop!
-Jag gillar din parfym. -Jag har ingen.
Det måste vara svårt att uppfostra ett barn på egen hand.
Det måste vara svårt att vara borta från man och barn.
Frånvaron ger sig till känna först när någon nämner den.
En väldigt vacker klänning kring en förtjusande ung dam.
Tack så mycket.
Kungen önskade sitta ner för att förhandla.
Vi förhandlar öppet.
-Skulle vi skicka alla till sängs? -Om så krävs?
-Har ni sällskap? -Min hustru bor i Paris.
-Med er? -Jag lever med kungen.
-Nu förstår jag inte. -Där kungen sover, sover jag.
Jag går inte längre än hit.
Hans säng måste vara välbesökt.
Vi är inte önskvärda här. Låt oss dra oss tillbaka.
Förhandlingarna har bara börjat.
Lek inte med honom på detta sätt.
Jag känner väl till det här spelet.
Tydligen!
Lyckan står inte på vår sida i kväll.
Låt oss spela!
-Vad håller du på med? -Jag vinner.
-Du har en spänst i ditt steg. -Och oroliga anleten bakom mig.
Ett brådskande ärende kräver er omedelbara uppmärksamhet.
Jag hoppas din nyfunna framgång kan föra dig till vår säng.
Kassel har svarat på ert meddelande.
"Här har ni ert intyg. Ett bidrag till ert nobla projekt."
-Får jag svara honom personligen? -Jag råder er att hålla tillbaka.
Att gripa honom leder ingenstans.
Griper ni Kassel kan ni lika gärna gripa alla adelsmän.
Låt mig åtminstone prygla honom för den här skymfen mot er.
Skär man av ett huvud ersätts det bara av ett annat.
Att slå ner honom leder till inbördeskrig-
-och vi har sett hur bra det gick i England.
Min make, jag är inte klar.
Jag är inte här av plikt utan av tacksamhet-
-över att du höll ditt ord och visade vår gäst sådan gästvänlighet.
Du utnyttjade dina resurser väl och för det är jag tacksam.
-Jag önskar ge dig en gåva. -Jag accepterar.
Gåvan är en hemlighet.
Desto bättre.
Din dotter är vid liv.
-Broder, kungen vill träffa dig. -Be honom vänta.
Du kan säga det själv.
Var snäll och klä er. Vi har ont om tid.
-Vart ska vi? -Det får ni se.
Ers Majestät, vi fick bud om att familjen Parthenay kommer i dag.
-Är min guddotter Charlotte med? -Ja, Ers Majestät.
Hon är en liten solstråle.
Är vi strax framme, mamma?
Ni stannar här.
Vad tyckte ni om mitt vin?
Vad skulle ni erbjuda mig?
Holländarna har inte er gästfrihet men de har gott om pengar.
Var är vi?
Ett stopp på vägen.
Min trädgårdsmästare stötte på den här mannen.
En adelsman som deltog i upproret mot min familj.
Han trodde sig gå säker här ute i skogarna.
Herregud!
Era värdesaker, om jag får be.
Jag känner igen den rösten. Montcourt!
Nej, jag ber er!
Döda henne! Annars gör jag det.
Vi måste ge oss av härifrån! Montcourt, kom!
Det blir snart mörkt! Hon kommer att dö, kom!
Vad gör vi här?
Holländarna har pengar men ingen makt.
Vi har bägge delarna.
-Varför har ni fört mig hit? -För att avsluta vår förhandling.
-Den har inte ens börjat! -Den började när ni steg av vagnen.
Jag erbjuder er vårt beskydd och en skälig del av intäkterna.
Jag erbjuder er även en kanonbåt för att säkra hamnen.
Ni har varit hemifrån länge. Fienden avancerar mot huvudstaden.
Ser ni detta temperamentsfulla liv?
En nära vän sa mig att Gud förde detta barn till mig av en anledning.
Först nu förstår jag vad han menade.
Hennes existens väcker frågor. I alla våra angränsade länder-
-hade hon för länge sedan varit död. Det gäller även hennes mamma.
Men här är hon. Och här är ni.
Ni kan bilda allians med holländare, med engelsmän eller spanjorer-
-men de kommer att skicka arméer för att bränna ert land, döda folket-
-och ta allt vad ni håller kärt. Var så säker!
-Ni hade gjort samma sak. -Inte jag. Bestäm er fort.
-Ett land utan kung går under i krig. -Kung?
Vi fick budet att er far är död.
Ni är nu kung.
Jag beklagar sorgen, Ers Majestät.
Majestät...
Förlåt mig, Fader. Jag har syndat.
Nu åker vi.
Venetianarna har arbetat hårt med att ta fram ett nytt spegelglas.
De hoppas att ni gillar detta bättre.
Bättre.
Bränn honom.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com